JEG, CLAUDIUS
13. Gamle kong Tømmerstokk
-Er han død? -Ja...han er død.
-Da...er jo jeg keiser? -Ja.
Du er keiser... Alle mine drømmer har blitt til virkelighet.
Keiser... Jeg er keiser av Roma!
-Syns du ikke synd på ham? -Nei.
-Vi kunngjør hans død! -Ikke ennå!
"Alt vel etter omstendighetene".
I betraktning av at han er død!
Nå må vi finne testamentet! Det er sikkert på arbeidsrommet.
Kom!
For et rot!
Han lot ingen andre røre dette.
Det er nok her et sted. Let der du, så leter jeg her.
Ikke skriv mer, Claudius. Ikke skriv mer.
Har du funnet det, mor? Hva er det?
Det er visst en historie. Vår familiehistorie...
Står det noe om meg? Når begynner den?
-Med forrige kone, Messalinas død. -Hva står det om meg?
Hvordan skal jeg kunne si det når du bare prater?
Froskedammen ville ha en konge. Jupiter sendte kong Tømmerstokk.
Jeg har vært døv og blind, ufølsom som en tømmerstokk...
Min største feil? Jeg har vært for snill.
Jeg utbedret mine forgjengeres ødeleggelser.
Jeg forsonte Roma og verden med monarkiet igjen.
Å gjøre tyranniets knivblad sløvt var en stor feil.
Hadde jeg slipt det, kunne jeg ha utbedret skaden.
Voldsomme forstyrrelser krever voldsomme botemidler.
Men jeg må huske at jeg er gamle kong Tømmerstokk...
Jeg skal flyte i den stillestående dammen.
La alle gifter som lurer i dynnet, klekkes...
Behaget hun Dem ikke, Cæsar?
Nei, tydeligvis ikke.
-En tabbe å ta henne hit. -Men vakker var hun.
Ja, vakker... Den som gifter seg med henne, er heldig.
Hun er allerede gift...
Med trommeslageren. De har tre barn.
-Jeg misunner ham. -Hun skal være et hespetre.
Jeg misunner ham hans netter, men ikke hans dager.
I ekteskapet kan man ikke få det ene uten det andre...
Selv landstrykere og sigøynere setter pris på ekteskap og familie...
Liv.
Cæsar...
Har De det bra? Er det noe i veien?
La alle gifter -
- som lurer i dynnet, klekkes...
Hvis vi enda en gang får ta opp spørsmålet om et nytt ekteskap...
Mye taler for det, men fremfor alt-
-at Deres barn og Roma trenger en mor. Keiseren skal ikke være alene.
Tiberius var alene. Det gikk på vettet løs.
De øvrige ekteskapene var tragedier. Det fjerde kan bli en triumf.
Etter moden overveielse vil jeg foreslå en viss person.
-Jaså..? -Jeg kom på det i morges.
Den eneste som kan bli en perfekt kone, er Lollia Paulina!
Lollia Paulina? Er du gal?
Hun er ideell! Datter av en tidligere konsul, stilig tross alderen-
-og barnløs. En god stemor for Britannicus og Octavia.
De trenger en mor! Det er det aller viktigste!
Viktigere enn at hun er dummest i Roma?
Begavede koner har ikke vært noe å ha!
Hun går omkring utspjåket som en hel gullsmedbutikk!
Keiseren trenger en kone som kan hjelpe ham.
Jeg har foreslått mange før,-
-men uten større entusiasme.
-Men likevel foreslo du dem? - Jeg skulle ikke gifte meg med dem.
-Man kan likevel anbefale... -Cæsar!
Som jeg nettopp hadde tenkt å si.. !
Et navn kommer for meg nå, med en åpenbarings styrke.
Den aktuelle damen har befunnet seg så nær oss-
-at vi ikke har lagt merke til henne. Jeg sikter til Agrippinilla.
Agrippinilla? Keiserens niese?
Incest! Senatet går aldri med på det!
For 100 år siden fikk søskenbarn ikke gifte seg. Nå er det vanlig!
Senatet kommer til å godkjenne det.
Hun er skikket på alle måter. Hun er uvanlig intelligent.
Og hun har med seg Germanicus' barnebarn Nero,-
-en i alle henseender verdig gutt.
Men keiseren avskyr jo Nero!
-Du omtaler keiserens slektning! -Det er keiserens egne ord!
Hans mor er den mest fordervede i Roma. Det sa t.o.m Caligula!
Hvordan våger du?
Narcissus, du kan betrakte vårt vennskap som avsluttet fra og med nå!
-Cæsar... -Cæsar! Jeg kan ikke støtte-
- en slik bakvaskelse av Germanicus' datter!
Deres niese er den beste kvinnen i Rom.
En keisers kone skal være både vakker og lynende intelligent.
Hun er begge deler. Jeg ber Dem overveie henne.
En Messalina med intelligens!
Verre enn alle germanerstammer til sammen!
Og den sønnen vil moren snart få adoptert!
Cæsar, jeg ber Dem...
Man gifter seg ikke med en niese. Det er incest, avskydd av gudene!
Det vil føre til fordervelse og ødeleggelse!
La alle gifter som lurer i dynnet...
Klekkes.
Cæsar?
La alle gifter som lurer i dynnet...
Klekkes.
Jeg skal gifte meg med min niese. Hent henne...
Kom inn!
Nå?
Han gikk med på det.
Han vil treffe deg.
-Nå? -Ja.
Det gikk så lett at jeg knapt trodde det selv.
Og han sa at han ville gifte seg med meg?
-Ja. -Hva sa han?
"Jeg skal gifte meg med min niese. Hent henne."
Var det alt? Ikke noe annet?
-Ingen innvendinger? -Bare fra Narcissus.
-Hva sa han, da? -Hva så? Han tapte.
"Surt, sa reven"...
Surere skal det bli før jeg er ferdig med ham...
Og Claudius sa ingenting om at jeg var hans niese?
-Ikke noe om incest? -Nei.
-Han liker kanskje tanken? -Jeg forstår ham.
Men jeg liker ikke at du skal ligge i hans seng.
Jeg begynner å angre.
Det var svært vanskelig å foreslå deg.
-Men det hindret deg ikke? -Nei.
Dine ambisjoner har alltid brent klarere enn din lidenskap.
-Har jeg manglet lidenskap? -Nei.
Men i mitt tilfelle kan jo lidenskap og ambisjoner kombineres.
Jeg angrer mer og mer.
Jeg håper at når du blir gift...
Ikke vær dum!
Nå har jeg såret deg.
Det burde jeg ikke ha gjort...
Ikke vær redd. Du skal få erstatning.
-Gi meg det nå. Straks! -Han venter jo på meg...
Det går raskt. Nå brenner min lidenskap klarere enn ambisjonene...
Skynd deg! Hans lidenskap brenner også,-
-men i hans alder slukner flammen snart.
Onkel? Pallas sa at du ville snakke med meg.
Han sa at du ville gifte deg på nytt.
-Og at du hadde valgt meg? -Vil du gifte deg med meg?
Å, onkel.. !
Du har gjort meg til verdens lykkeligste.
Tenkte meg det.
Hvordan kunne du vite-
-at jeg har elsket og respektert deg i alle disse årene?
Jeg bare ante det, kjære.
Jeg skal bli en god kone. Mor for Britannicus og Octavia,-
-som for min egen kjære Nero.
De skal bli som mine egne barn for meg.
Og vi kan jo få flere? Hvorfor ikke?
Jeg kan fortsatt føde barn.
Og du, en slik sprek mann...
For en fast hud... Hvem skullle trodd det?
Du skal få flere sønner. Det lover jeg deg,-
-og mer kjærlighet enn noen gang.
Ja, kjærlighet, onkel,-
-som du aldri har smakt før.
Jeg blir yr når jeg tenker på det.
Bekymrer det deg ikke at du gjør deg skyldig i incest?
Men det har du jo gjort så ofte før med din bror Caligula?
I min gale brors tid gjorde vi slikt vi ikke gjør ellers.
Det er sant,-
-men enkelte gjorde det jo villigere enn andre?
Jeg bebreider deg ikke. Jeg bare spør.
Siden du spør, er svaret "nei".
Teknisk incest bekymrer meg ikke, men hvis det bekymrer deg...
Jeg erter bare! Ikke bli fornærmet.
Spørsmålet om incest er faktisk en smule teoretisk.
-Hvordan da? -Hvor vakker du enn er,-
-er kroppen din mindre interessant enn sjelen.
Jeg tar deg ikke for ditt hjertes skyld. Du har vel knapt noe.
Det passer meg bra. Du er ikke den elskeren man drømmer om.
Dine drømmer vil jeg ikke diskutere når jeg nettopp har spist.
Jeg gifter meg fordi jeg er lei av å regjere alene.
Det er så mye som bare en keisers kone kan utrette.
Men jeg trenger en kvinne med intelligens.
Det høres utmerket ut.
Men jeg har ikke tenkt å bli et null.
Hvis du gir meg makt, kommer jeg til å bruke den...
Hvorfor skulle jeg ellers gi deg den?
-Nå? -Vi skal gifte oss.
Men hvorfor..?
Vi skal ikke dele seng. Han liker meg ikke.
-Han vil ha hjelp til å regjere! -Desto bedre...
Nei, det er noe merkelig...
Hva sa han da du foreslo meg?
-Jeg sa jo det. -Ikke noe annet?
-Jo, noe likegyldig. -Hva da? Hva sa han?
"La alle gifter som lurer i dynnet, klekkes," tror jeg.
Han begynner kanskje å bli gal?
Han lever kanskje ikke så lenge som nygift?
Han må holdes i live til min sønn blir myndig...
Senatorer, for sju år siden ble erobringen av Britannia innledet.
Først nå er den fullført.
En eneste mann bærer ansvaret for våre voldsomme tap.
Krigen tok endelig slutt.
Kong Caractacus ble ført i lenker til Roma.
Senatet krevde dødsstraff for hans hårdnakkede motstand.
Familien hans krøp for oss, men ikke Caractacus selv.
Én ting skal dere vite: Er sverdet alt dere har å tilby oss briter,-
-må dere regne med å ha det i hånden bestandig...
Og alltid ha det ved siden av dere om natta!
For det kommer dere til å trenge!
Hans mot og verdighet vant senatorenes hjerter.
Han ble innvilget en livrente og fikk leve med sin familie i Roma.
Slutten er nær. Jeg har vært gift med Agrippinilla i fem år, -
- og hun har vist seg å være like ille som jeg trodde...
I likhet med sin sleske sønn.
Hans mor legger planer for ham. Hun tror jeg ikke vet det, -
- men det gjør jeg, og jeg har egne planer...
-Han er svært musikalsk. -Ja.
At du ikke tar undervisning, Britannicus?
-Jeg er ikke interessert i musikk. -Så synd. Dere kunne spilt duett.
Neppe. Lucius Domitius er jo så begavet.
Ikke kall ham det, er du snill. Han har tatt navnet Nero.
-Det hadde jeg glemt. -Nei, du gjør det med vilje.
Jeg glemte det, sier jeg!
Nå har du blitt minnet på det, og en unnskyldning ville vært på sin plass.
-Det trengs ikke, mor. -Det syns jeg.
Nå?
Jeg har ikke tenkt å be om unnskyldning.
Jo, det tror jeg nok. Claudius, be ham be om unnskyldning!
Be om unskyldning. Du har såret Nero, og du vet hvor følsom han er.
Du gjør stadig felles sak med dem mot meg!
-Jeg ber ikke om unnskyldning! -I så fall blir du straffet.
Vil du la meg henrette, slik du gjorde med mor?
Jeg forakter dere alle sammen! Alle sammen!
-Jeg beklager det jeg forårsaket. -Det var ikke din skyld.
Jeg skal likevel snakke med ham. Kom, Octavia.
Vi kan kanskje blidgjøre din bror.
-Jeg syns du er veldig snill. -Verden trenger snillhet.
Har du merket hvor inntatt de er i hverandre?
Nero forguder henne.
-Jeg vil snakke med deg om noe. -Ja.
-Det gjelder... Hva? -Svaret er ja.
Du vet ikke hva jeg vil.
At jeg skal la Octavia få gifte seg med din sønn?
-Svaret er ja. -Vil du ikke diskutere det?
Hvorfor det? De passer jo godt sammen.
Nero er så begeistret for deg. Han ser på deg som en far.
Han sa forleden: "Jeg ser på ham..."
"Som en far."
-Hvis han gifter seg med Octavia... -Svaret er ja, nok en gang.
La meg få snakke ferdig! Du vet ikke hva jeg vil si!
Nå har du drukket for mye vin igjen!
Du vil vel at jeg skal adoptere Nero som min sønn-
-og arving sammen med Britannicus?
Men hvis det ikke var det du ville si...
Jo, det var det.
Det var det! Jeg ville bare få snakke ferdig!
Jeg ville bare spare oss for unødvendige diskusjoner.
Vårt ekteskap er så lykkelig at jeg raskt kan lese dine tanker.
Tenk så mye tid det sparer! God natt.
Sørg for at han kommer i seng!
De burde ha spurt meg til råds! Jeg ville gått imot det!
Derfor tok jeg det aldri opp.
Er det riktig? Er ikke jeg Deres fremste rådgiver?
Tror De hun gjør noe uten å rådføre seg med Pallas?
De vet at han er hennes elsker? Og bare jobber for henne?
Hvorfor gjorde De det da? Forstår De ikke hva De har gjort?
Ved å adoptere Nero har De undertegnet Deres dødsdom!
Deres kone har fått alt hun ville! Hun trenger Dem ikke lenger!
Jeg skal likevel dø snart. Barbillus sa det til meg.
-Mitt horoskop. -Unødvendig!
Deres dager er talte på grunn av Deres egen oppførsel!
Hvorfor? Tenkte De ikke på Britannicus?
-Jeg tenkte mest på ham. -Men dette skader jo ham!
-De har allerede skadet ham. -Jeg vet det.
Hans dager er også talte. De lar ham ikke få leve.
Ikke meg heller! Hvorfor?
Nero skal styre etter meg, ikke Britannicus.
Det er forutsagt... Av sibyllen.
Blir Nero keiser, vil Agrippinilla herske gjennom ham,-
-slik Livia gjorde gjennom Tiberius.
Nero dreper sin mor. Sibyllen har sagt det også.
-Den spådommen har jeg ikke sett. -Ingen andre heller, unntatt jeg.
-Hvor har De fått den fra? -Jeg fikk den av Livia.
Jeg ble bedt på fødselsdagsmiddag. Hvorfor forsto jeg etter hvert.
Hun fant denne merkelige boken blant Augustus' papirer.
Den er skrevet på et svært alderdommelig språk.
Augustus ble redd og gjemte den.
Han forsto den nok ikke, men det gjorde Livia.
-Hva forutsier den? -Caligulas velde og død.
Den forutsier mitt velde og Neros.
Det står skrevet, Narcissus. Vi kan ikke endre det.
Og derfor tok De Agrippinilla til kone?
Ja, jeg har alltid ønsket republikk, selv om jeg lot meg velge til keiser.
Jeg gjorde en tabbe. Jeg prøvde å styre klokt og rettferdig.
Ved å gjøre monarkiets knivblad sløvt hjalp jeg det!
Nå skal jeg ødelegge det!
Eller Nero skal ødelegge det, like gal som Caligula!
Når vi gale keisere er borte, avskaffer folk monarkiet-
-og vender tilbake til republikkens sunnhet.
-Og Britannicus? -Han skal gjeninnføre republikken!
-Hvis han får leve. -Min plan skal redde ham.
Men du må ta deg av det praktiske.
Si hva jeg skal gjøre!
La meg hvile en time. Kom så til mitt soverom, så forteller jeg mer.
Får jeg informere Britannicus? Det smerter meg at De såret ham.
Jeg drepte hans mor og har vært en dårlig far hele tiden.
Nå er jeg trett og syk.
-Vi må gjøre det nå. -Narcissus passer på ham.
All mat din mann får, er prøvesmakt.
Sakkunnskap lar seg vel oppdrive!
Det fins en kvinne som heter Locusta...
Meget dyktig. Jeg skal gå til henne.
Ja, men gjør det snart.
Han er lunefull. Favoriserer stadig min sønn. Jeg begriper det ikke!
-Han kan ombestemme seg i morgen. -Ja, det er svært merkelig.
Som om han spiller et spill, men jeg vet ikke hvilket.
Nei, men det bekymrer meg.
Før Tiberius slo til mot Sejanus,-
-ble han forfremmet høyere enn noensinne.
En annen ting bekymrer meg:
Hvor trygg kan du være på din sønn?
-La meg ta meg av ham. -Også nå når han er gift?
Du har stor innflytelse på ham, men han er ikke noe barn.
Og når han blir keiser, hvem skal da styre ham?
-Hvem er det? - Det er meg, mor!
Kom inn.
-Det var ikke noe... -Nei, jeg skal gå.
Deres nåde...
Jeg liker ikke den grekeren!
-"Grekeren" styrer imperiet. -Må du ta imot i soverommet?
Hva er det med deg? Hvorfor er du ikke i sengen? Hvor er Octavia?
Hun har låst seg inne og vil ikke slippe meg inn.
-Har dere kranglet? -Ja.
-Kan du ikke sove alene? -Nei. Jeg har lyst til...
Jeg vet ikke...
Når jeg blir keiser, skal jeg sannelig gjøre som jeg vil!
Det var stygt gjort av Octavia, veldig stygt.
Men hun er bare et barn. Hun forstår ikke dine følelser.
Skal jeg finne en pen tjenestepike til deg?
Og sende henne til deg?
Er den fyren elskeren din? Jeg liker ham ikke.
Han får ikke komme til ditt soverom når jeg er keiser.
Senatorer, dere ser meg her for siste gang.
Jeg kommer ikke hit igjen.
Dette er nærmest en...
Avskjedstale.
Jeg er for gammel og ikke frisk nok.
Jeg tror ikke dere trenger min tilstedeværelse her lenger.
Iblant lurer jeg på om dere noen gang har gjort det.
Som dere vet-
-fant soldatene meg bak forhenget og gjorde meg til keiser.
Jeg ønsket det aldri. Jeg syns det var en tabbe.
-Nei. -I alle fall-
-forsvinner jeg snart bak et annet forheng:
Det siste. Det teppet gudene senker for oss alle til slutt.
Store som små...
Jeg sørger ikke over det teppefallet.
-Måtte De leve i evighet! -Takk!
Det ville jeg ikke gjort selv om jeg kunne!
Hva dere vil si om meg når jeg er borte,-
-kan jeg bare gjette...
Håper det blir mindre beskt enn det dere har sagt hittil!
Ikke så jeg hørte det, naturligvis. Det passer seg ikke for en keiser.
Men samtidens dom stemmer ikke alltid med historiens.
Historien kommer sikkert til å ha noe den vil si.
Jeg har gjort noe med det... Ingenting som angår dere direkte...
Men likevel...
Dere forstår... I mitt liv har jeg lært mange mennesker å kjenne.
Fremstående mennesker som har gjort Roma til det det er i dag.
Og en dag kommer de alle til å leve igjen.
De døde skal våkne til liv igjen!
Mannen som bor borte ved dammen skal åpne graver...
Og la Roma bli født på ny.
Og det skal fremstå slik det virkelig var!
Godt gjort, Claudius. Du ble i alle fall keiser.
Hvem skulle trodd det?
Du er en tosk og har altid vært det.
Folk sier at det ikke er din skyld, men hvis feil er det da?
Og nesen din renner fortsatt, Claudius. Den renner fortsatt.
Unnskyld meg.
Et øyeblikk... Vent til det blir din tur!
Skal vi hente lege?
Det var ikke verdt alt bryet. Det kunne jeg ha sagt med en gang...
Onkel Claudius! Jeg var ikke Messias likevel...
Jeg kan ikke begripe det. Gjett om jeg ble forundret.
Senatorer. Dagens agenda...
La oss være alene, Narcissus!
Jeg sender bud etter deg.
-Far, du ville snakke med meg. -Ja, hør på meg nå.
Jeg har noe svært viktig å si deg. Ingen må få vite det.
Det er derfor jeg har sendt bud etter deg så sent.
Jeg skal forandre testamentee til Neros fordel og forklare hvorfor.
Så omtenksomt av deg!
Hvor dette plutselige behov for å forklare?
Du adopterte ham, giftet bort min søster til ham-
-uten å si ett ord til meg!
-Ikke snakk sånn. -Tenk hva jeg kunne sagt!
Jeg er kanskje et barn, men jeg er ikke blind og ikke av stein.
-Du har foretrukket ham. -Jeg hadde mine grunner.
Du har aldri vært glad i meg, aldri vært en far for meg!
Du har vist hva du har ment om meg. Det tilgir jeg deg aldri!
Og at du drepte min mor, vil jeg heller aldri tilgi.
-Jeg hater deg. -Hør på meg nå!
Ja, det er sant.
Da jeg hadde oppdaget hvordan din mor hadde vært...
Hvordan hun bedro meg hver deg, kunne jeg ikke være glad i deg.
Men du må forstå at du må være en mann.
Prøv å forstå en fars svakheter.
Jeg tror ikke du er min sønn.
Jeg tror du er Caligulas sønn.
Men du har ikke hans personlighet.
Jeg vil bare forklare hvorfor jeg ikke kunne være glad i deg.
Var det min skyld, kanskje?
Skulle jeg straffes? Kan et barn velge sine foreldre?
Ikke gråt, Britannicus.
-Får jeg gå nå? -Nei... Kom hit!
Å, far.. !
Jeg har noe svært viktig å si, så hør godt etter.
Hvem som enn var din far, er du min sønn nå,-
-og jeg er mest glad i deg av alle i verden.
Nero skal etterfølge meg. Det står skrevet og kan ikke endres!
Når jeg er borte, har han tenkt å drepe deg.
Det er derfor jeg har behandlet deg slik og holdt deg i bakgrunnen.
Jeg har en plan som skal redde deg. Narcissus har ordnet alt.
Hele verden er romersk!
Trygg kan du bare være i Britannia.
Nero får ikke tak i deg der. Ingen angir deg.
Noen av Caractacus' menn får vende tilbake til det nordlige Britannia,-
-og du følger med til dronning Cartimandua.
Bare hun vet hvem du er-
-og sender deg til områder-
-der ingen romer har satt sin fot, og der skal du vente!
Nero er gal. Hans utskeielser skal berede veien for republikken!
Og du skal gjenopprette den.
Republikken skal leve igjen!
Nei! Jeg gjør det ikke! Det er vanærende!
Skal jeg, en claudier, male meg i fjeset og gjemme meg blant barbarer?
-Det er ingen skam! -Jeg gjør det ikke!
Jeg er ikke redd for Nero. Jeg kan forsvare meg!
La meg få bære en manns drakt!
Så snart jeg blir myndig, er jeg like god som Nero i alt!
Jeg tror ikke på republikken. Det er ingen som gjør det lenger!
Ingen, unntatt deg!
Du er gammel. Du har mistet grepet.
Jeg vil ha min sjanse til å styre Roma som det skal styres!
Hvis du er glad i meg, så gi meg den sjansen!
Ja.
Ja, jeg burde ha skjønt at du ville svare slik.
Da får det bli slik.
Jeg har gjort alt...
Du skal få det som du vil. Måtte gudene beskytte deg.
Britannicus...
Kanskje du gjør profetiene til skamme.
Kanskje det.
Ikke skriv mer, Claudius. Ikke skriv mer.
Jeg har fortalt alt, som jeg sa, og som sibyllen forutsa.
Jeg har sagt sannheten. Jeg har korrigert annalene.
Alt er her for en fjern ettertid.
Kom, død, og senk teppet for siste gang.
Jeg er trett, så trett...
Der fikk ettertiden...
Hvor er resten? Det må være her!
Det er kanskje dette. Ja, det er det!
For et Herkules-arbeid! Det må ha tatt flere år!
Ja. Vi brenner opp alt sammen!
-Alt dette arbeidet... Milde makter! -Vi må finne testamentet!
Så vakker ilden er...
-Drepte de ham? -Ja.
De forgiftet ham.
Men hvordan kunne de gjøre det?
Hvorfor beskyttet du ham ikke?
De var så slu.
De prøvde flere ganger, men jeg klarte alltid å hindre dem.
Min mur rundt ham kunne de ikke forsere.
Hvordan hun gjorde det? Det skal jeg fortelle deg, for nå forstår jeg det.
Hun må ha forgiftet sin egen mat.
Ja, sin egen, eller en del av den.
Giften var i en sopprett som hun allerede hadde spist av.
Han hadde spist opp og ba om mer, noe han ofte gjorde.
Da ga hun ham av sin egen tallerken.
Først tenkte jeg ikke på det. Ser man noen spise, -
- tror man ikke at maten er annerledes på en del av tallerkenen.
Hun tok soppen på gaffelen sin og rakte den til ham.
Da forsto jeg at det var noe spesielt med den, -
- og at han med sikkerhet svevde i den ytterste fare.
Og like sikkert visste jeg -
- at han visste at den var forgiftet -
- og at døden satt på gaffelen.
Og at han blåste i det og ønsket døden velkommen...
Han døde om natten, alene.
Jeg banket på hos ham etter middagen, men han ba meg gå.
Han ville vel ikke at noen skulle se ham dø.
Nå må De flykte!
Nei, jeg bærer en manns drakt nå. Jeg klarer meg selv.
Stakkars far! Det kunne han aldri.
Jeg vet ikke det akkurat. Han klarte seg ganske bra tross alt.
Nå, gamle kong Tømmerstokk?
Er alle giftene klekket?
-Er det deg, sibylle? - Ja, det er meg.
-Hvor er du? - Her.
Hva ler du av?
Jeg har lurt dem igjen. Alle tror at jeg er død.
Du er død, din dumrian. Du er så død som man kan være.
-Man kan jo ikke overleve alle. - Nei, ikke engang du.
- På tide å dra... -Britannicus! Hva skjer med ham?
- Nero dreper ham. -Og Narcissus?
Agrippinilla dreper ham. Så dreper Nero henne.
-Så beklemmende kjent... - Ja, ikke sant?
-Og riket? - Det består, som Livia sa.
Men det blir ingen flere claudier etter Nero.
Men keiserne etter ham blir ikke så verst. Med visse unntak...
For en historie det har vært.
De har brent boken din.
Alt sammen...
Flaks at du lagde en kopi og gravde den ned!
På tide å dra, Claudius. Fergemannen venter.
-Bare én ting til... - Du kan ikke bli i evighet.
Nei, jeg kan vel ikke det.
Nå...skal du lukke øynene.
Det er kort vei til båten og turen over elva er kort.
-Og så..? - Og så lover jeg deg...
At du skal få drømme en helt annen historie...
Farvel, Tiberius Claudius Drusus Nero Germanicus...
Gud i Britannia og en gang keiser av den romerske verden.
Farvel.